Grækenland, det tidløse land, hvor selv stenene taler -
om menneskets mod, udholdenhed og ære.
Og tydeligst taler de ensomme søjler i et øde bjergpas
300 kilometer nord for det moderne Athen.
Dette er historien om et vendepunkt i historien for 24. århundreder siden.
Om en voldsom dag, da 300 græske krigere kæmpede her
og med livet som indsats forsvarede deres og vores frihed.
I året 480 f. Kr. Satte kong Xerxes af Persien sit enorme slaverige i bevægelse
for at knuse den lille gruppe af uafhængige græske stater,
frihedens sidste bastion i datidens verden...
Endelig er vi i Europa.
Mardonius, hvor lang tid går der, inden alle vores soldater er i Grækenland?
Omkrig syv dage og nætter, herre.
Pisk dem, hvis de er langsomme. Jeg vil hævne min fars nederlag.
Herre, denne hær vil ikke kun erobre Grækenland, men hele verden.
Du har ret.
Det var min fars drøm: Én verden, én hersker.
Men for ti år siden ved Marathon sendte han kun en bølge.
Jeg sender hele havet.
Så det er den spartanske spion, der prøvede at tælle vores soldater?
Ja, herre. Han giver ikke efter for vores tortur.
Han har slidt to mænd op uden at ytre en lyd.
Bring ham herhen.
Hvorfor taler du ikke?
Jeg har intet at sige.
Er det sandt, at spartanerne er de tapreste krigere i Grækenland?
Det finder du selv ud af.
Tåbe. I er kun få mænd.
Jeres lille land er delt. I har ingen enehersker.
Hvorfor trodser I mig, hele verdens hersker?
Det vil du ikke kunne forstå.
For du er en slavehersker. Du kender intet til frihed.
Så er det nok.
Lad os se, hvordan uforskammethed straffes med døden.
Pågrib ham.
Vent.
Slip ham.
Kom her, min ven.
Jeg skåner dit liv, men ikke af medynk.
Jeg har fået at vide, at grækerne holder møde ved Korinth.
Tag dertil, og fortæl dem, hvad du har set her.
En styrke, som hverken mennesker eller guder kan modstå.
Af sted.
Agathon.
Gryllos, hvilke onde vinde har blæst dig ind i skorpionens hule?
- Jeg er her med Demaratos. - Du er med Xerxes.
Jeg er i hans lejr, men ikke sammen med ham.
Du ved, Demaratos var konge i Sparta, før han blev landsforvist.
Demaratos interesserer mig ikke. Konger er på deres egen måde.
Men du er i vores fjenders lejr, og derfor er du Grækenlands fjende.
Kender du min søn Phylon i Sparta?
Giv ham en besked. Sig, han ikke skal dømme mig, før han kender hele...
Den græske spion, jeg så tidligere i dag, var en tapper mand.
Han var spartaner, herre.
Demaratos, du var engang konge for det folk.
Tror du virkelig, at Sparta vil kæmpe?
Vil du have et ærligt svar eller et behageligt?
- Giv mig et ærligt svar. - Sparta vil kæmpe.
Hvordan kan de gøre noget, når de regeres af to konger?
Ham, der stjal min trone, er en tronrager, men Leonidas er Spartas sande konge.
Hans navn betyder "løve", og han lever op til det.
Ingen er lige så modig og god til slås som han, og ingen er sit land så hengiven.
Du har stor agtelse for de spartanske konger.
Det harjeg, herre. Jeg var selv en af dem.
Men du ligner ikke en fremragende kriger.
Jeg har aldrig mødt en mand, jeg ikke kunne klare.
Jeg vil give dig lejlighed til at bevise dine ord.
I min livgarde er der en bemærkelsesværdig ung mand.
Jeg har set ham dræbe fire gode sværdfægtere i første hug -
bare fordi de mishagede mig med deres praleri.
Nu kan du bevise dine ord.
Hurtigt.
Endnu engang har du ødelagt mit måltid.
Herre.
- Artemisia. - Må jeg deltage i krigsrådet?
Ja, naturligvis.
Mine skibe har lige kastet anker. Fem fartøjer, fuldt bemandede.
Det er en glædelig overraskelse. Jeg forventede dine skibe, men ikke dig.
Jeg vil være der, hvis mændene skal kæmpe. Det skylder en dronning sine undersåtter.
Og se dem dø for dig? Den fornøjelse giverjeg altid min undersåtter. Tag plads.
Artemisia, dronning af Halikarnassos.
Vi besøgte hende sidste år, og den store konge spurgte hende til råds om krigen.
Jeg er glad for, du er her. Alle giver mig forskellige råd.
Artabanos siger, vi ikke skal slås.
Mardonius siger, vi skal erobre verden.
Og Demaratos siger, vi skal søge fred med Sparta.
Jeg kender mit folk godt, og jeg kan forudsige deres handlinger.
Selv når de vælger af forvise en af deres konger?
Tilgiv mig, herre. Jeg værdsætter ikke den ædle kvindes vid.
Det har tjent mig godt. I det mindste erjeg stadig blandt mit folk.
Jeg er stadig dronning.
Vel talt. Jeg har prøvet at tøjle hans arrogance med det forkerte våben.
En kvindes tunge er skarpere end et sværd.
- Hvorfor tillader du ham at være her? - Han kan være til gavn.
Grækerne er samlede ved Korinth for at diskutere mine krav.
Jeg vil ikke have, de slutter sig sammen.
Når de ikke kan enes, kan folk som Demaratos være til god nytte for mig.
Du mener: For os.
Jeg har også brug for dit råd.
Kom i aften.
Kommer du?
Hvis du lover, vi kun skal diskutere mødet i Korinth.
Jeg mener, at vore byers uafhængighed er hjørnestenen i vores frihed.
Derfor foreslårjeg, at hver by selv tager sig af problemet.
Uden at opgive sin værdighed.
Men også uden bravader,
der kun vil betyde, at den græske race udslettes.
Stilhed.
Vi skal nu høre fra Athens repræsentant, Themistokles.
For ti år siden invaderede den persiske konges far Grækenland ved Marathon.
Ved den lejlighed satte athenienserne sig til modværge.
Vores spartanske venner, der er kendt for deres gudsfrygt og krigskunst,
sagde, de ville hjælpe, men blev forsinket af en religiøs højtid.
Hvorefter athenienserne, uden hjælp og én mod ti,
angreb de indtrængende og trængte dem i havet.
Vi har ikke tid til historie. Tingene er anderledes i dag.
Ja. Tingene er anderledes i dag.
I dag er faren meget større. Hele Asien kommer imod os.
Mange flere mænd, end der er grækere.
Disse mænd er glubske, vilde, blodtørstige, nådesløse.
Men det er ikke derfor, vi skal være bange for dem.
Deres styrke ligger i deres enhed.
Enhed. Husk det frygtelige ord, der vil ødelægge Grækenland,
medmindre vi selv imødegår det med enhed.
En enhed af frie mænd, der kæmper mod et tyranni.
Vi ved alle, at Themistokles er en ordets mester.
Men før vi lader os forføre af hans ord,
så lad os tage andre udtalelser i betragtning.
Har Athen ikke modtaget en forudsigelse fra oraklet i Delfi?
Hold nu op. Ingen græske stater handler uden at spørge guderne til råds.
Afslør forudsigelsen i stedet for at prøve at trække os ind i en håbløs krig.
Der er ingen håbløse krige. Kun håbløse kujoner.
Du viger uden om svaret.
Jeg kan forudsigelsen udenad.
Her er den.
"Flygt til verdens ende, I forbandede. Forlad jeres hjem."
"Llden og krigsguden skal fælde jer."
Det ser ud til, at guderne forudser Athens endeligt.
Er det ikke herligt, at vi har sådan en klog mand blandt os?
Han kan ikke kun stjæle statshemmeligheder,
men han forstår også, hvad guderne siger.
Siden den hellige tekst er blevet stjålet,
er der ingen grund til at holde den hemmelig.
Her er resten af forudsigelsen.
"Den vidtskuende Zeus lader athenienserne vide,"
"at træmuren vil beskytte dem og deres børn."
Måske kan du forklare, hvad de ord betyder.
- De har ingen mening. - Ingen mening?
Slutter du så, at guderne spreder vrøvl?
Læg ikke ord i munden på mig for at forplumre sagen.
Ingen træmure kan modstå en hær som Xerxes'.
Men Athen har ikke længere træmure.
Hvor har du stjålet den oplysning?
Er der en træmur? Svar mig. Ja eller nej?
- Ja. - En træmur?
En glimrende en. Det ved jeg, forjeg har selv ladet den bygge.
Vores atheniensiske skibe, bemandet af de tapreste sømænd i verden.
Det er vores træmur.
Den mur, som den vidtskuende Zeus siger vil beskytte os.
Guderne lyver ikke.
Skal vi ikke følge deres ord
i stedet for at lytte til tåber, tyve og blasfemiske kujoner?
- Det er en fornærmelse. - Athen vil følge gudernes råd
og sejre i kampen.
En sejr, som hele Grækenland kan få del i.
Tal, ven.
Jeg repræsenterer Fokis.
Vi er en lille stat. Vi kan mønstre 1000 soldater.
Hvem vil hjælpe os, hvis vi kæmper? Vil Sparta komme os til forsvar?
Udsendingen fra Fokis stiller dette vigtige spørgsmål.
Athen har skibe, men Sparta har den bedste hær i Grækenland.
Er det ikke passende, at vi nu hører udsendingen fra Sparta?
Kong Leonidas af Sparta.
En spartansk konge kan ikke handle uden sit folks godkendelse.
Men jeg kender mit folk. Jeg ved, de vil kæmpe.
Vil de anføre alle andre?
Sparta vil kæmpe, uanset om andre følger trop.
Højtærede.
I vil nu høre ord, som aldrig før er ytret i vores land.
For at bevise sin tiltro til Spartas tapperhed overlader Athen
hermed overkommandoen over sine skibe
til Sparta.
Fra og med i dag sejler alle Athens skibe under spartansk kommando.
Vi har gjort det, kong Leonidas.
Det går i vores retning. Men selvfølgelig skal de diskutere et stykke tid.
Ja, diskutere, mens vores huse brænder.
Når folk kan sige, hvad de vil, er de ofte lettere at have med at gøre.
Det fjols fangede mig næsten med den forudsigelse.
Jeg vil ikke igennem sådan en prøvelse igen.
Det med flåden reddede vores dag.
Hvorfor gjorde du det? Spartanerne er ikke sømænd.
Så vil jeres admiral ikke kunne gribe ind i min håndtering af flåden.
Det gør ikke noget, vel?
Nej. Sparta vil gøre sin pligt.
Det skal helst gå hurtigt.
Perserne bevæger sig fremad som en stor sværm af græshopper.
Angriber vi dem her på Thessalien-sletten, eller deres skibe på det åbne hav,
tromler de os ned.
Vi må finde en stilling, de ikke kan omgå.
- Hvad med dette sted? - Passet ved Thermopylæ?
Det er den bedste forsvarslinje nord for Korinth.
Disse bjerge løber tværs over Grækenland. Perserne må passere igennem dem her.
Med en lille styrke kan jeg holde passet, indtil de andre er klar.
Jeg kan føre flåden gennem stræderne over Thermopylæ og beskytte jeres flanke.
Med jeres admirals accept, naturligvis. Det er en glimrende plan.
Hvornår kan du drage af sted?
Jeg må først tale med rådet.
Men når vi først marcherer, marcherer vi hurtigere end alle andre.
I mellemtiden kan du sende en gruppe atheniensere af sted for at besætte passet.
Lad os ikke bedrage os selv.
Ingen græker vil røre på sig, før han ser spartanerne marchere.
Marchere rigtigt.
Med røde kapper, fløjter og det hele.
Ja, kun det kan forene Grækenland. Jeg tager af sted med det samme.
Jeg gør skibene klar og møder dig og dine mænd i Lokris-bugten.
Vi vil være der.
Agathon, jeg troede aldrig, jeg skulle se dig igen. Hvad er der sket?
- Jeg var gæst hos perserne. - Og undslap?
- De gav mig en hest. - Hvorfor?
Så jeg kunne fortælle grækerne, hvad jeg så.
- Hvorfor var du ikke med i rådet? - Jeg ikke er en god løgner.
Jeg vil ikke skræmme dem.
Så hæren er så stor, som de siger?
Den er større, end du kan forestille dig.
Jeg så dem passere forbi i seks dage.
Jeg løb tør for tal, men der kom flere. De drikker vandet i floderne op.
Om natten tænder de flere lejrbål, end der er stjerner på himlen.
Godt.
Dajeg var dreng, ønskede jeg altid at nå stjernerne med mit spyd.
- Jeg stoler ikke på den kvinde. - Det gørjeg heller ikke.
Hvad kan vi gøre? Om dagen spørger han os til råds. Om natten...
Herre.
- Hydarnes, hvorfor forstyrrer du mig? - Jeg har vigtige nyheder.
Spejderne rapporterer, grækerne har forladt Thessalien.
- Jeg vidste det. Drik noget vin. - Nord for Thessalien ligger Oite-området.
Der er kun ét pas, Thermopylæ.
Jeg er ikke i humør til at snakke geografi.
Vi må sende kavaleri af sted for at sikre passet, indtil hæren ankommer.
Du skal gøre, hvad jeg beordrer.
Men som soldat er det min pligt at...
Din pligt er at adlyde. Grækerne skal ikke tro, jeg er bange for dem.
Hvis de vil kæmpe, så lade dem bare komme.
Jeg lader Thermopylæ være en åben dør for dem.
- Men hvad, hvis... - Ti.
Det er min krig, og jeg fører den, som jeg vil.
Gå.
Vi bør være i Sparta sidst på eftermiddagen.
Så du Demaratos i den persiske lejr?
Nej, men jeg så en rigtig perser-elsker der.
- Hvem? - Gryllos, far til unge Phylon.
Jeg slog ham i ansigtet med min pisk.
Jeg forstår det ikke. Han har altid været en god mand.
Han burde ikke være blandt barbarerne. Nu erjeg ked af, jeg ikke spiddede ham.
Vi bør udspørge Phylon. Måske kendte han til sin fars handlinger.
Vi taler med ham.
Phylon.
- Hvad har du lavet? - Trænet med sværd og spyd.
Apropos krig, alle siger, vi skal marchere nordpå.
- Til Korinth? - Nogle siger så langt som til Thessalien.
Det her er en god krig. De siger, Xerxes har 100 lande med sig.
Er det ikke herligt?
- Hvornår kommer Leonidas til din tante? - Måske i aften.
Mændene gav mig en god idé.
Jeg kan bede Leonidas om jeg må gifte mig med dig.
Lfølge loven kan kongen træde i stedet for min far i krigstid.
Og jeg kan tale med min tante.
Jeg elsker dig, Ellas. Jeg har aldrig elsket andre.
Jeg tror, jeg elskede dig, da vi var børn. Fra det tidligste øjeblik, jeg kan huske.
Nu kan vi gifte os.
- Jeg vil have dig. - Det ved jeg. Og jeg vil have dig.
Men vi må vente.
Hvorfor? Du er min, jeg er din. Hvad kan holde os adskilt?
Kun os selv. Bare lidt længere.
Jeg vil have tid til at tænke.
Vi må være stærke.
Vi er spartanere.
Husk, hvad de siger: Når regnen er faldet, kan intet få den tilbage til himlen.
Siden hvornår er spartanere blevet bange for regn?
Phylon, søn af Gryllos, du skal snart forsvare dit land.
Er du parat til at høre de love, der gælder for spartanske krigere?
- Ja, dronning Gorgo. - Her er de.
Du må sætte frihed højere end livet. Sky nydelse, og dyrk dyden.
Udhold smerte og modgang.
Adlyd ordrer uden forbehold.
Opsøg Grækenlands fjender, uanset hvor de er, og bekæmp dem frygtesløst
indtil sejr eller død.
I din moders sted
giverjeg dig...
dette skjold.
Husk disse fem ord...
- Hvad betyder det? - "Med dette eller på dette."
Enten kommer du sejrrig hjem med skjoldet, ellers bæres du død på det.
Undskyld mig.
Tillykke.
Vi, Spartas ældsteråd, har en hellig pligt.
Vi er det spartanske blods vogtere.
Vi må sørge for, at vores dyrebare blod ikke spildes
langt fra vores hjemegn, uanset situationen.
Så du foreslår, at vi ikke sender vores mænd nordpå.
Ikke nord for Korinth, Togis.
Vi deler ikke sag med de syndige snakkehoveder fra Athen.
Vi må forsvare det sydlige Grækenland, hvor vi og vores venner bor.
Vær hilset.
- Vær hilset, kong Leotychidis. - Vær hilset, kong Leonidas.
Vær hilset, venner.
Jeg har vigtigt nyt.
Sparta er blevet udvalgt til at anføre de forenede græske byer
i krigen mod Persien både på land og til søs.
Athen har overladt kommandoen med flåden til os.
- Men rådet bestemmer Spartas handlinger. - Naturligvis. Men det skal gå hurtigt.
Hvorfor?
Så vi kan nå den første forsvarslinje i tide.
- Hvor er det? - Thermopylæ-passet.
- Selvfølgelig. Det pas beskytter Athen. - Nej. Det beskytter Grækenland.
Enkelte byer betyder ikke noget. Det er Grækenland, der tæller.
Kun forenet kan vi undgå at blive slaver.
Jeg er ikke politiker.
Men jeg vil kæmpe for denne sag, indtil en ny dag gryr.
Ja, Ellas. Selvfølgelig vil jeg tale med ham om dig og Phylon.
I to bør gifte jer.
Hvad mon der opholder ham?
Han gik direkte til rådet uden at stoppe for at tale med mig.
- Det har han aldrig før gjort. - Men tante Gorgo, det er farlige tider.
Alle taler om krigen og om, at vores mænd skal marchere nordpå. Tror du...
- Tilgiv mig, atjeg ikke hilste på dig. - Og du har ikke spurgt til din søn.
Hvordan har han det?
I dag kæmpede han med sit legetøjssværd
mod en dreng, der var et hoved højere, og overvandt ham.
Man kunne høre hans krigshyl helt henne på markedspladsen.
Stærke lunger er ikke ensbetydende med visdom. Du skulle have hørt Xenathon.
Han vil isolere Sparta. Han gjorde mig syg.
- Men han elsker vores land. - Ikke så meget, som han hader Athen.
Han kan ikke glemme, at hans to sønner blev dræbt i kamp af atheniensere.
Døde børn glemmes ikke let.
At huske er en ting. At blive forbitret af had er noget andet.
Han er farlig. Han kan påvirke rådet, så jeg ender i en frygtelig position.
Jeg må adlyde dem, men kan ikke bryde mit løfte.
Hvilket løfte?
Jeg lovede Themistokles at forsvare Thermopylæ med mine mænd.
- Men det er så langt fra Sparta. - For en græker er det ikke langt væk.
Du er træt, min elskede.
Du må hvile dig, før solen står op.
Det er over midnat.
Se, hvor mørk himlen er.
Da du tog til Korinth, tog jeg til Megistias, den gamle præst.
Han ofrede et lam og læste i indvoldene.
Han sagde, at der venter os begge en lys fremtid.
Han sagde, du vil blive den spartanske konge, der huskes bedst.
Og han sagde, at i de kommende århundreder
vil kvinder synge sange om min kærlighed til dig.
- Denne mand har en vigtig besked. - Hvad nyt?
Themistokles beder os marchere straks. Han siger, hele Grækenland venter.
Rid tilbage og sig, vi marcherer i dag.
Indkaldelsen fra rådet. Forudsigelsen fra oraklet i Delfi er kommet.
Giv min livvagt besked.
"Indbyggere i det gloværdige Sparta, hør, hvad jeres skæbne er."
"Enten tilintetgøres jeres by af perserne,
ellers - hvis byen spares -
må Sparta sørge over en af dets kongers død."
Du kan gå.
Præstinden har talt.
Betydningen er klar. Det er enten Sparta eller en spartansk konge.
- Jeg påtager mig opgaven. - Og hvad skal vi gøre?
Hæren må straks marchere af sted. Der er ingen tid at spilde.
Rådet må give tilladelse til at tage af sted under højtiden.
Det ligner ikke spartanerne at negligere højtiden.
Men heller ikke at negligere Grækenland.
Min livvagt har fået besked på at være klar, og den er ikke underlagt rådet.
Alle de andre soldater venter på kasernerne. Lad dem ikke vente længe.
Lad mig se på dig.
Hvor er du smuk. Den røde krigskappe klæder mænd godt.
På den måde får fjenden aldrig spartanerblod at se.
Vi kan marchere i morgen. Jeg må gå til kongen nu.
Ja, lad os gå. Jeg har talt med min tante.
Min far er gået til kongens hus og venter der.
Hele mit liv harjeg ventet på denne dag. Endelig bliver du min hustru.
- Hustru til en spartansk soldat. - Bare vent, til jeg kommer tilbage.
Jeg tager ti persiske slavinder med tilbage til dig.
Har du én eneste med, er du en død spartaner.
Så snart rådet proklamerer krigstilstand,
vil hele hæren være under min kommando.
I overensstemmelse med loven vil kong Leotychidis blive hjemme.
Pentheus, søn af Salas, skal være min næstkommanderende.
Jeg takker for æren.
- Må jeg spørge om en personlig ting? - Selvfølgelig.
Min datter Ellas er udenfor sammen med Phylon.
Han ønsker at tale med dig om en sag, der vedrører begge vore familier.
Lad dem komme ind.
Tal.
Jeg er kommet for at spørge om lov til at gifte mig med Ellas, datter af Pentheus.
Hendes far har givet tilladelse, men eftersom min far er i Thrakien,
bederjeg dig træde i hans sted.
- Hvornår har du sidst hørt fra din far? - Ikke efter han forlod Sparta.
Han burde have været tilbage nu.
Har du nogen idé om, hvorfor han er forsinket?
Nej, herre. Er der noget galt?
Det tror Agathon.
Dajeg blev tortureret af perserne, så jeg din far i fjendens lejr.
- Nej. Ikke min far. - Sammen med eks-kong Demaratos.
- Det er ikke muligt. - Jeg plejer ikke at lyve.
- Måske tager du fejl... - Jeg talte med ham.
Han har stadig et mærke i ansigtet efter min pisk.
Herre, lad mig vaske denne vanære af mig.
Placer mig i forreste række i kampen. Lad mig dø som en spartaner.
Som en fri mand er du ikke ansvarlig for din fars handlinger.
Men jeg kan ikke bede mine soldater om at have en mand iblandt sig,
hvis far omgås fjenden.
- Men... - Sådan bliver det.
Giv din krigskappe til den officer, der har tjeneste.
Du kan gå.
Jeg kan ikke finde ham.
Jeg er bange. Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Tag dig sammen.
Sparta giver sine kvinder mere frihed end andre lande, men kræver, at de er stærke.
Hvordan kan jeg være stærk? Jeg elsker ham.
Du må være stærk.
Husk den mor, der dræbte sin søn, fordi han kom tilbage med sår på ryggen.
Hvorfor skal jeg huske det? Phylon ville aldrig vende ryggen til fjenden.
- Bare de ville lade ham kæmpe. - Jeg er ikke general.
Jeg kan ikke beordre, at han kan kæmpe.
Hvordan kan du sige det? Du kender Phylon. Hans mor var din bedste veninde.
Det betyder ikke noget.
Har du hørt, at rådet har truffet sin beslutning? Her er den:
"Spartas folk, hæren vil marchere af sted for at forsvare os mod Persien."
"Mændene skal være klar til at tage af sted efter Karnea-højtiden."
- I kan ikke tage af sted i dag. - Jo.
Vil du ikke adlyde rådet?
- Min livvagt er ikke underlagt rådet. - Men det er kun 300 mænd.
Jeg lovede at forsvare Thermopylæ. Jeg sagde ikke med hvor mange.
- Det er vanvid. - Ikke mere end at fejre højtid og tabe krigen.
- Lad os være. - Ellas. Du ved, det gør mig ondt.
Ja, det ved jeg.
Hvorfor ikke vente, til højtiden er overstået?
Så kan du anføre hele hæren, som en spartanerkonge bør gøre det.
- Det er kun nogle få dage. - Om en dag er det måske for sent.
Hele Grækenland venter på spartanerne.
Kun 300 mænd.
Siden hvornår har spartanere talt mænd, når de gik i krig?
Vi er en fortrop. Resten kommer, så snart højtiden er overstået.
Men hvad, hvis perserne angriberjer inden?
Så kæmper vi alene.
Min elskede.
Jeg kender dit mod. Jeg er stolt af dig.
Men nogle gange er fornuft...
Jeg ved ikke, hvad jeg siger.
Jeg ved bare, jeg ikke kan leve uden dig.
Du må stole på mig. Jeg elsker dig højere end livet.
Jeg vil ikke have, du dør. Det ville også blive mit endeligt.
Mændene er klar.
Agathon, loven tillader, atjeg tager 300 mænd.
Erstat de mænd, der ikke har sønner, med mænd, der har.
Ingen spartanerfamilie skal uddø.
- Hvorfor er du her? - Fordi jeg elsker dig.
Der er intet at elske nu. Jeg er blevet afvist af mit eget folk.
Jeg har ingen ære, intet land. Intet navn, intet hjem.
- Jeg er udstødt. - Jeg er også udstødt.
Jeg har forladt min faders hus, og jeg vender ikke tilbage uden dig.
Sparta vil ikke have mig.
Jeg skammer mig over dig. Hvad, hvis kongen ikke vil have dig med?
Du er en fri mand og soldat.
Bevis det, så ændrer han mening.
- Hvordan kan jeg bevise det? - Ikke ved at dræbe dig selv.
Se.
Mit skjold.
Du efterlod det. Har du glemt de ord, min tante sagde, da du fik det?
"Sejr eller død."
Tag skjoldet. Følg vores soldater.
Vis dem, du er en mand og en spartaner.
Jeg tager med og ser det.
Se der.
300 mænd. Til at modstå hele Asien.
301.
Og alle spartanere.
Gør holdt.
Dette er Lokris-bugten, hvor vi skal mødes med Themistokles.
Vi venter her indtil solnedgang.
Så marcherer vi hele natten. Vi må være ved Thermopylæ ved solopgang.
Se. Der er han.
Før Themistokles til fiskerens hytte.
- Vil du have et bad? - Nej. Bare hvile mig.
- Er du syg? - Nej, selvfølgelig ikke.
Jeg er bare træt, og jeg fryser.
Ja, du ryster.
Du har ikke spist i to dage. Jeg skulle ikke have taget dig med.
Nu hviler vi os.
Vi har 271 skibe i strædet. Perserne er i bugten nord for os.
1200 krigsskibe og et stort antal mindre fartøjer.
De er seks mod én.
Men vi har geografien på vores side. I det smalle farvand kan vi kæmpe hårdt.
- Hvor mange mænd har du med? - 300 spartanere.
Min personlige livgarde. De andre kommer efter højtiden.
- Endnu en højtid? - Vi er et religiøst folk.
Det ved jeg.
Måske bliverjeg selv religiøs en dag. Det er bedre end at være politiker.
Med guderne i ryggen kan man være langt mere uforsvarlig.
Themistokles, vi har brug for gudernes hjælp. Kom ikke med blasfemiske bemærkninger.
Tilgiv mig, min ven.
- Vær hilset, venner. - Demophilos.
Vi har hørt, at hele Sparta marcherer.
Jeg har redet siden solopgang for at indhente jer. Dine mænd flyver af sted.
- De skal nå til Thermopylæ. - Det hørte vi også om.
Må mine mænd fra Thespien slutte sig til jer?
- Der er altid plads. Hvor mange er I? - Omkring 700. Alle frivillige.
Jeg kunne ikke holde dem tilbage, da de hørte, Sparta fører an i krigen.
- Hvor kan vi finde jer? - Ved Thermopylæ ved solopgang.
Resten af vores hær slutter sig til os dér.
Herligt. Men begynd ikke myrderierne, før vi ankommer.
I spartanere går amok, når I kan lugte fjenden. Gem nogle til os.
- Vi er også grækere. - Ved Thermopylæ.
"Vi er også grækere."
Hørte I, hvad den mand sagde?
Kan dette være begyndelsen på det mirakel, vi har ventet på?
Lad os bede for det.
Du ved, folk siger, jeg er en dreven politiker.
Og en kyniker, en kvaksalver og en charlatan. De tager fejl.
Jeg er bare et sentimentalt fjols, der er forelsket i en drøm:
Et frit, forenet Grækenland.
Det er ingen drøm.
Vi burde have fortalt Demophilos, at vi kun er 300 spartanere.
Og have ødelagt det hele? Jeg har sendt 20 løbere af sted med besked om,
at hele den spartanske hær marcherer nordpå.
- Men det er ikke sandt. - Sandhed er en berusende drik.
En politiker må ikke overvurdere, hvad folk kan tåle.
- Jeg takker guderne for, jeg kun er soldat. - Jeg takker for, jeg er politiker.
Sammen kan vi måske gøre vores drøm til virkelighed.
Jeg må tilbage til mine skibe.
Sørg for, mændene er klar.
Gør holdt.
Spartanere, vi har nået Thermopylæ.
Ordren er, at vi ikke trækker os tilbage fra denne mur.
Er her nogen?
Vær hilset, mine venner. Ephialtes, hent noget vand.
Hun er syg. Stakkels barn.
Ephialtes. Hvor er det fjols?
- Din kone? - Thermopylæ. Hvor langt er der?
Lkke langt. Bag de klipper der.
- Hvis du... - Ti stille.
Før hende indenfor.
Bær hende.
Forsigtig, så hun ikke kommer til skade.
Geder er klogere end mennesker.
Hvem forstår gudernes veje?
De skaber dejlige piger og forvandler dem til hustruer.
- I er de første fremmede her i årevis. - Det er pænt afjer at give os husly.
Min kone og jeg har vogtet geder her i bjergene hele livet.
Hun har det bedre i morgen. Men hendes fødder er hævede og ømme.
- Vort hjem ligger langt herfra. - Athen?
Nej. Har du ikke hørt om Sparta?
Jo. De taler lidt og slås meget. Spiser den sorte suppe, man kaster op af.
Og deres piger går nøgne omkring.
- Det harjeg hørt. - Hvornår?
- Dajeg var ung. - Mere mælk, Ephialtes.
Nej.
Jeg skal se efter gederne. Jeg hørte en ulv i bjergene i går nat.
- Din søn? - Tror du, vi har sådan en søn?
Vi ved ikke, hvor han kom fra. Han kom bare en dag.
Han sagde, han var raget uklar med folkene i dalen.
Måske en bortløbet slave. Måske en tyv.
Men i bjergene er alle lige.
Har du hørt noget om perserne?
Vi kan se dem i klart vejr.
Kom med mig.
Se mellem de to bakker.
- Har de været der længe? - Flere dage. Og de ankommer stadig.
Flere lejrbål hver dag.
Heldigt, at Thermopylæ er den eneste vej igennem.
Du mener, det er heldigt, perserne ikke kender den anden vej.
- Er der en anden vej? - Der er en gammel gedesti.
Den snor sig gennem bjergene og ned på den anden side af passet.
Ingen bruger den, men den er der stadig.
Vi må sige det til spartanerne. Hvis perserne finder den, er de fanget.
Kong Xerxes ville give meget guld, hvis man fortalte ham om stien, ikke?
Kom med indenfor. Det er koldt. Så kan vi tale.
Du skal ikke også blive syg.
Det her kaldes Thermopylæs midterport.
Den er for smal til kamp i spredt formation.
Vi bruger vores særlige nærkamps-taktik.
De andre kan lære ved at se på spartanerne.
Skal vi bevare mændene i deres egne enheder?
Ja. Mænd foretrækker at dø blandt deres venner.
- Hvem er du? - Jeg er en gedehyrde.
Jeg kender disse bjerge godt. Jeg kommer for at fortælle, at der er en sti,
der fører gennem dem nordfra.
Det er en dårlig sti, men perserne kan måske bruge den.
Vi ved, der er en sti. Vores spejdere søger, men kan ikke finde den.
Jeg kan vise vejen. Den løber langs Kallidromos-bjerget.
Vi må skynde os. De forbandede barbarer leder sikkert også efter den.
Agathon, send alle de fokiske soldater af sted for at spærre stien.
Tak, min ven. Hvis jeg havde guld, ville jeg give dig det.
Vi har kun våben. Tag det bedste sværd, du kan finde.
Jeg ønsker ikke guld. Og jeg er for gammel til at bruge et sværd.
Hvis jeg var yngre, ville jeg medbringe mit eget sværd og kæmpe sammen med jer.
Kom, min ven. Der er langt at gå.
Xerxes har millioner af mænd. Vi har grækere.
Jeg kan ikke tro, der kun er en vej gennem bjergene.
Jeg har ikke hørt om andre.
- Hvor er den græske hovedstyrke? - Spejderne svømmede forbi Thermopylæ.
Grækerne er langt herfra.
Stadig en lille styrke. De venter nok på flere mænd.
Jo flere, jo bedre. Hvis de vil kæmpe, kan vi udrydde dem i ét slag.
- Og selve passet? - Det holdes af nogle få spartanere.
Nogle genopbygger muren. Andre hvæsser deres våben.
- Tåber. - Ikke et godt tegn, herre.
Det betyder, spartanerne vil kæmpe. Uanset, om der kommer forstærkninger.
De er vanvittige.
Hvorfor vil du være konge for sådan et usædvanligt folk?
Jeg fanger dem og kommer dem i bure. Så udstillerjeg dem over hele Persien.
Min konge.
Kyros.
Min bror.
Hvordan skete det?
Tal.
Vi var på patrulje nær passet, herre.
Pludselig var spartanerne over os som djævle. I sværme.
Vi kæmpede. Men det var et snævert sted, og vi kunne ikke komme tæt på dem.
Hydarnes.
Sørg for, at min broder får en ærefuld begravelse.
Og hvad angår de kujoner, så lad også dem begrave.
- Herre. - Levende.
Herre, som soldat er døden min pligt. Fornærmerjeg dig, vil jeg gladeligt dø.
- Men jeg føler, jeg bør advare dig. - Ja så.
Du har lyttet til dårlige råd. Hvis vi havde besat passet...
Jeg ved, jeg har lyttet for meget til folk. Men nu er det slut med det.
- Mardonius. - Herre.
I morgen ved daggry indtager vi passet og marcherer videre.
Tag ingen fanger eller slaver. Alle grækere skal smage sværdet.
Forstået, herre.
Giv mændene denne ene nat. Dræb soldaternes kvinder i morgen.
Der er kvinder nok i Sparta og Athen.
Og mine mænd skal være ivrige efter at få fat i dem.
Forstået, herre.
Godt, Myron. Kun få fra persernes patrulje slap væk.
Det var let, herre Fem af os og kun ti af dem.
Der er bevægelser i fjendens lejr. Det ser ud til, de vil angribe.
Vi skal bruge en dag mere til at færdiggøre muren.
Vi må vinde tid, én dag.
Et det ikke kongens telt der tæt på kysten?
Udvælg 30 mænd. Gode svømmere.
- Jeg kunne svømme over Evrotas som dreng. - Bliv, du skal overtage kommandoen.
Men hvis du bliver dræbt?
Så vil grækerne kæmpe endnu mere indædt.
Men uden Xerxes falder hele horden fra hinanden.
Mændene skal samle sig ved den klippe ved solnedgang.
Jeg bliver her i nat. Gå tilbage. Og tak, min ven.
Vær stille og hurtige. Hvis jeg dør, har Pentheus kommandoen.
Stilhed.
- Hvor er kongen? - På besøg hos dronningen.
Min dronning.
Kom.
Alarm. Der er ild på stranden.
Kongens lejr brænder.
Gør min båd klar.
- Hvor slemt er det? - Den ramte vist ikke pulsåren.
Det vil vise sig nu.
Denne dag vil gå fredeligt. Jeg kan se det på modhagen.
Blodet skiller sig fint.
Som altid taler dine varsler sandt, Megistias.
Persernes lejr er i kaos. Det vil tage dem en dag at samle sig.
- Hvor er den unge tåbe? - Der.
Han reddede mit liv.
Det ved jeg. Og han adlød ikke ordrer.
I krigstid straffes det med døden. Det ved du.
Så det bliver døden.
Giv ham hans rustning og en rød kappe.
Sådan dør spartanere i disse dage.
Halvdelen af lejren er brændt ned.
De fik næsten ram på mig. De var bare en håndfuld mænd. Hvor var dine mænd?
Spartanerne er ikke almindelige. De kan se i mørke som katte.
Det er ikke noget svar. Jeg er omgivet af uduelige fjolser.
Frygt, panik, kaos.
Hvordan kan det ske for den hær, der skal erobre hele verden?
Panikken begyndte blandt de værnepligtige vilde.
Når dagen er omme, har vi genoprettet ordenen.
Denne dag er allerede spildt. Og spartanerne er stadig i passet.
Ved middagstid i morgen skal de være tilintetgjort.
Ellers vil det koste jer alle livet.
Lad mig være i fred.
De dræber vores kvinder.
- Du er spartaner igen. - Leonidas lod mig være med i hæren.
- Du må have gjort noget fantastisk. - Kun, hvad enhver spartaner ville gøre.
- Hvordan har du det nu? - Min feber er forsvundet.
Gamle Toris kogte urter til mig. Hun er så venlig.
Jeg kan se på dig igen. Jeg skammer mig ikke længere.
Jeg har aldrig skammet mig over dig. Jeg vidste, du er en god soldat.
- Men... - Ja?
Jeg har betragtet Samos og Toris. De er gode, simple folk.
De kender ikke til hæder og ære.
Men Toris ved, at hver nat vil hendes mand sove ved hendes side.
De lever for sig selv. De gør ingen fortræd.
Er det en forbrydelse at ville leve i fred?
Nej. Men du bør ikke sige den slags.
- Du gav mig selv skjoldet. - Det ved jeg.
Jeg ved, at for en spartaner er livet en forberedelse på døden.
Men hvorfor skal vores kærlighed trampes ned i snavs og blod?
Vi må være klar til at dø for vores land. Men vi behøver ikke dø.
- Jeg vil leve og komme sejrrig til dig. - Så du fjenderne?
I er kun 300.
Vi har mænd fra andre byer. Gode mænd.
Alle forventer, at spartanerne dør først.
- Hvorfor er spartanerhæren ikke ankommet? - De kommer.
- Hvornår? - Det ved jeg ikke, men de vil komme.
Vores folk vil ikke lade os i stikken.
- De heste tilhører Leonidas. - Min tantes tjener rider dem.
Det må være en vigtig besked fra Sparta. Jeg må tilbage til lejren.
Jeg må af sted.
Min kone er en klog kvinde. Selv hvis budbringeren var blevet fanget,
ville ingen have gættet, der var en besked gemt under voksen.
Vil du være alene?
Nej.
Denne nyhed vedrører os alle.
Vores tropper kommer ikke.
Hvorfor?
Rådet vedtog i hemmelighed at forstærke havnen i Korinth,
og holde sig dertil.
- Så kan vi ikke blive her. - Det kan vi. Og det må vi.
Vi er ikke blevet bedt om at tage af sted. Vi har en pligt over for Grækenland.
Grækerne havde tillid til vores ord. Den tillid vil vi ikke bryde.
Vi bliver her. Og vi kæmper her.
- I hvor lang tid? - Indtil vi vinder.
Eller dør.
Vær hilset, venner. Hvordan ser det ud?
I nat kom en løvinde ned til passet med tre løveunger.
Hun græd inderligt, som om hun ville redde sine børn.
Det er et dårligt varsel for Persien.
Jeg accepterer dette varsel. Spartanerne vil møde det første angreb.
Resten af tropperne vil afvente, atjeg sender bud efter dem.
- Mine mænd vil kæmpe. - Alle grækere vil kæmpe.
Men spartanerne var her først. Vi vil lede slaget.
De andre vil følge med, klar til at træde til når vi siger til.
I position, venner.
- Hvor mange i alt? - 20000, herre.
Resten er klar til at marchere igennem passet, når der er fri bane.
- Vi vil være i Athen om fire dage. - Fint.
Jeg har beordret Mardonius til at placere rytterne bag infanteriet.
Lige før vi ser fjenden, vil de overraske spartanerne og tage dem til fange i live.
Udmærket, herre.
Jeg vil se Leonidas sømmet fast til et bræt,
hvor han skal dø, mens vi spiser frokost.
Kom, lad os nyde dette i fred.
Fjenden nærmer sig.
Fint. Det betyder også, at vi nærmer os ham.
Spyd.
De vil overraske os ved at lade som om, infanteriet vil angribe.
Giv Agathon og Pentheus besked. Vær klar til rytterne.
Kavaleriet.
Spartanere, angrib.
Driv dem ud i havet.
Lad dem ikke undslippe.
- Hvad betyder dette? - Leonidas har gennemskuet os.
Han dræbte de fleste ryttere, og resten stod over for vores soldater. Så angreb han.
Han slagter mine mænd som lam. Krystere.
Nej. Disse mænd er en udfordring for alle. Spartanerne kæmper som maskiner.
- Noget nyt? - En persisk budbringer.
Hydarnes vil tale med dig.
- Skal jeg bringe ham hertil? - Så han kan se vores forsvarsværker? Nej.
Skaf mig en ren kappe.
Hvor mange mænd skal ledsage dig?
En spartanerkonge skal ikke bruge ledsagere for at tale med en perser.
Vær hilset.
Kongen beundrer dit og dine mænds mod.
Tak ham. Sig, han vil beundre os mere efter i dag.
Stædighed vil ikke hjælpe dig. Det er et spørgsmål om tid, før du taber dette slag.
Måske.
Men da vil du have tabt krigen.
I går afprøvede vi blot dine forsvarsværker.
Når vi angriber i dag, vil vores pile formørke solen.
Så vil vi kæmpe i skyggen.
Denne slagtning er unødvendig.
Læg dine våben, og min konge vil spare dig og dine spartanere.
Hvad skal jeg fortælle ham?
Kom og tag dem.
Spyd.
Bueskytter.
Spyd.
Fremad.
Den største hær i verden drevet på flugt af de vilde.
Vi giver Leonidas billige sejre. Stridsvognene kan ikke manøvrere i passet.
- Passet skal ryddes denne morgen. - Gør det hurtigt. Send de Udødelige ind.
- Min egen livvagt? - Kun de kan stille noget op mod dem.
Når vi har udryddet de spartanske fanatikere, vil de andre grækere flygte.
Udmærket. Men jeg holder dig ansvarlig.
Hvad ville du gøre, hvis du var Xerxes?
Sende nye tropper ind. De bedste.
Det er præcis, hvad han gør. De er hans Udødelige.
Den persiske hær holder øje med dem.
Hvis vi kan slå dem tilbage, vil de andre blive grebet af frygt.
Vi vil lade os falde tilbage. Lade som om vi er døde og blive her.
Sæt ild til stridsvognene.
I position, venner.
Hvad skal vi gøre nu?
Det var din idé. Du sagde, vi skulle sende de Udødelige ind.
Du.
Hvordan kan du forvente, de vil kæmpe, efter det de har set i dag?
Min herre, du har ret til at få mig slået ihjel.
Stille.
Døden er for god for dig. Forsvind med dig.
Jeg vil ikke se dit uduelige ansigt igen.
Endnu en dag.
Spartanerne kæmpede bravt.
Det gjorde thespierne og alle de andre grækere også.
Vi kan forsvare Thermopylæ.
Jeg har ventet på at kunne tale med dig alene.
Hvorfor?
Jeg skal ned i dalen.
Dette er ikke et sted for dig. Kom med. Jeg vil give dig rubiner og guld.
Rør mig igen og jeg slår dig.
Slår mig?
Min herre.
Artemisia. Du må bringe godt nyt.
Hvis blot det var tilfældet.
- Er der noget galt med dig? - Nej.
Men din flåde havde ikke mere succes end din hær i dag.
Tre af mine skibe blev sænket.
Selv guderne lader til at være imod mig. Mine skibe synker, mine tropper gør oprør...
Besat af en frygt, der spreder sig som spedalskhed i lejren.
- Hvad skal jeg gøre? - Stoppe disse angreb,
som grækerne vinder, og som demoraliserer dine mænd.
Endnu en dag og dine tropper vil dræbe dig.
Du må stoppe denne krig.
Med mine to brødre døde? Og Leonidas stadig i passet?
Jeg har sværget, jeg vil dræbe ham.
Det er Hydarnes' skyld.
Da de Udødelige fejlede, mistede de andre modet.
Hjerte. Ja.
Jeg tager hans hjerte.
Jeg får det skåret ud og bragt til mig på et fad.
Nej. Så indrømmer du, du har tabt. Der er en bedre måde.
- Hvad? - En konge kan ikke modsætte sig guderne.
Fortæl dine mænd, guderne har sagt, de skal vende tilbage til Persien.
Så kan du redde din ære, bekræfte din guddommelige herkomst
og tage sejren fra Leonidas.
Det var en mørk dag, da den første kvinde kom ind i verden.
Min herre.
Jeg har haft en åbenbaring, hvor min fars skygge viste sig.
Han bad mig dræbe de rebelske tropper,
tage tilbage til Persien og samle en ny hær.
Jeg kan ikke modsætte mig ham.
Vi tager af sted ved solopgang. Sørg for, alt er klart.
Javel, herre.
Nu ved jeg, hvorfor de kalder dig den "store konge".
De siger, at din mor var græker,
og at du er en hemmelig fjende, der vil besejre mig med dine råd.
Hvis jeg kunne bevise det, ville du få halsen skåret over.
Knoglen er ikke brækket og ingen af musklerne er gennemskåret.
Lad mig forsegle såret med jernet.
Hjælp ham. Vi har brug for mænd for ham.
Min herre.
Jeg beder dig tage imod denne gave.
- Hvilken gave? - Sejr.
- Er det en vittighed? - En vittighed, herre?
Denne mand vil føre dig til den sejr, du har afskrevet.
Hør på ham.
Hvem er du?
Mit navn er Ephialtes. Jeg bor i disse bjerge.
Hvad laver du her?
Jeg kender en hemmelig vej igennem bjergene.
- Hvilken hemmelig vej? - En gammel gedesti.
Den ender på den anden side af Thermopylæ.
- Kan du lede os dertil? - Jeg er en fattig mand.
Ikke længere. Dette er guld værd for dig.
Så meget guld, som du kan bære.
Før ham bort.
Hydarnes, aflys alle ordene.
Tag halvdelen af de Udødelige og følg denne mand. Jeg leder tropperne fra denne side.
Vi angriber ved solopgang og fanger Leonidas.
Du kan få Grækenland, som jeg lovede. Tom og smuk. Er du glad for det?
Hvad hvis det er en fælde? Bjergene er farlige. Du kunne miste hele hæren.
Du skal bruge en pålidelig fører.
- Men jeg har ingen. - Jo. Gryllus. Han er med Demaratus.
Hvorfor ikke lade ham gå med dine tropper?
Stop.
Før mig til kongen. Jeg er Ellas, datter af Pentheus.
Og dronningens niece.
Følg efter mig.
Far.
Hvad laver du her?
Perserne kommer igennem bjergene. Phylons far kom til det sted jeg var.
- Jeg ledte ham hertil. - Vi er blevet forrådt.
Hydarnes og hans Udødelige kommer bag jer.
De overvandt de foniske soldater. Jeg undslap om natten for at advare jer.
- Forræder. - Hvis han er forræder, hvorfor er han her?
Bed spartanerne samle deres våben.
Artemisia sendte mig.
Phylon, rid tilbage til passet.
Bed de græske tropper trække sig tilbage.
Så kan jeg vende tilbage. Jeg kom ikke som budbringer.
Du er her for at adlyde ordrer.
Den besked du bringer i dag garanterer grækernes frihed i hundrede af år.
Sig til spartanerne, vi følger deres ord.
Ellas, du må skynde dig.
Bed min kone tage sig af vores søn. Sig, jeg tænker på dem begge.
Det skal jeg nok.
Kom, mit barn.
Hvorfor er du her? Få dine mænd ud.
- Mine thespiere bliver her. - Og modsætter sig min ordre?
Vi adlyder din ære.
Hvor skal vi kæmpe?
Du er en dårlig soldat, men en god græker.
Gå til enden af passet, og hold det så længe som muligt.
Værsgo.
Kun spartanere, der har sønner, har den ære at slås i dag.
Og du har en af de bedste.
Kom, gamle ven. I dag skaber vi vores egne varsler.
Herre, den græske hovedstyrke er sluppet væk i retning af Opus.
- Hvem er tilbage i passet? - Thespierne er i den ene ende.
Spartanerne er i den anden og står over for kongens hær.
Tåber.
Gid jeg havde sådanne mænd til at kæmpe for mig.
Marchér, Udødelige.
Fremad, thespiere. Angrib.
- Har du hørt det? - Agathon har lige fortalt det.
Vi er blevet forrådt.
Før straks skibene ud af strædet. Det er vores sidste morgen ved Thermopylæ.
Jeg må flytte flåden. Men skibene kan stadig nå at føre jer væk.
Nej. Vi bliver her.
Hvad med jeres sårede?
Sårede spartanere vender kun hjem med sejr. I nederlag dør de sammen med de andre.
Jeg ville gerne dele denne dag med jer.
Men jeg må være sammen med flåden, når den skal kæmpe igen ved Salamis.
Jeg ved, du ikke lægger meget i varsler.
Men i går nat havde Megistias et underfuldt syn.
Fortæl ham, hvad du så.
Jeg så skibe brænde mellem to kyster. Mange af dem.
Med persiske sejl.
Xerxes sad på en trone med formørket ansigt
og lyttede til de brændende mænds skrig.
Og bag ham sås gudinden Athene helt i hvidt
med et spyd i hånden.
Hun smilede.
Fortæl ham det hele.
Og en stemme sagde:
"Guddommelige Salamis, du vil bringe død over Grækenlands fjender,
når sæden bliver sået eller der høstes."
Tak, gamle mand.
De avancerer, herre. King Xerxes fører an i sin stridsvogn.
Jeg kommer.
Megistias og jeg vil se jer kæmpe ved Salamis.
Vi svigterjer ikke, min ven.
Herre, Hydarnes angriber thespierne bag os.
Vi er afskåret.
- Og de andre? - De har trukket sig i sikkerhed.
Sig, at Demophilos skal holde ud så længe som muligt.
Spartanere.
Dagens ordrer.
Vi kan ikke længere forsvare passet.
Så vi angriber og dræber Xerxes.
Slut trop.
Spartanere...
fremad.
Højre flanke: Fremad.
Tag Leonidas' lig.
Gør holdt.
Dan en kreds.
Herre, dine udødelige har tilintetgjort den græske bagtrop til sidste mand.
Hør Hydarnes' besked. Giv spartanerne mit sidste tilbud.
De Udødelige har tilintetgjort jeres bagtrop.
Men den store konge vil skåne jeres liv.
Giv os liget af Leonidas, så få I lov at drage bort.
- Vi bliver hos vores konge. - Jeres position er håbløs.
Om et øjeblik vil I alle være døde.
Men Grækenland vil leve.
- Tal. - Min konge, de vil ikke overgive sig.
- Skal vi angribe, herre? - Jeg vil ikke ofre flere mænd.
Gør det af med dem med pile.
Bueskytter.
"Fremmede, sig til spartanerne, at vi ligger her lydige mod deres ord."
Denne sidste besked fra de faldne helte samlede Grækenland til sejr.
Først, som forudsagt, ved Salamis, så ved Plataea.
Men det var mere end en sejr for Grækenland.
Det var et eksempel for alle frie folk i verden på,
hvad nogle få tapre mænd kan opnå, når de sætter sig op mod tyranniet.
Producenterne ønsker at takke
den græske konge og dronning, den græske regering,
den græske hær og alle organisationer og personer i Grækenland,
hvis helhjertede samarbejde muliggjorde dette projekt.
Ripped by: SkyFury